Regina Von Bremen

Regina Von Bremen
1177-ben születtem, egy Bréma melleti kis falucskában. Apám egy egyszerű fűszerkereskedő volt, aki egyik titokzatos útjáról hazatérve egy csodálatos szépségű asszonyt hoztt a házhoz. Szerelmük gyümölcseként hamar megszülettem, ám az idilli boldogásguk nem volt túl felhőtlen. Az emberek a faluban azt suttogták, hogy az asszony nem is e világból való, hanem egy tündér, aki megbabonázta apámat... Így nem volt maradásuk a faluban és egyik helyről a másikra költöztünk.

Anyám egyre rosszabbul viselte a költözéssel járó hányadtatott életet és gyűlölte a városokat. Visszavágyott a természetbe az "övei" közé... Aztán egy napon elment. Nem tudni hova, de apám, aki sosem szűnt meg szeretni őt, úgy vélte, jobb lesz így mindenkinek. Hamar kiderült azonban, hogy velm sincs minden rendben... Egyre furcsább dolgokat játszottam, egyre jobban kiközösített a közösség, és apám belátta, hogy nem boldogul velem egyedül. Felkereste hát egy régi "barátját" a múltból és a segítségét kérte. Így kerültem Angelikához a Merinita ház egyik Coventusába, ahol egyszeribe minden furcsa tulajdonságomat megértették, kezelni tudták és a javamra fordították. Így lettem mágus, alig 20 évesen. A magam lábára álltam, terveim voltak és csatlakoztam egy furcsa kis szedett vedett társasághoz. Alapítottunk egy Coventust, egy furcsa hideg helyen, melynek neve Ködvár. Reményekkel telten jöttem ide.

Anyámhoz hasonlóan imádom a természetet, és jól ismrem a növényeket és az állatokat. Azt hallottam, hogy Ködvár éghajlata tökéletesen megfelel a dionica artemisifolia nevű varázslatos erejű növénynek, amely számos varázsital alpanyagát képezi. Terveim között szerepelt, hogy Ködvár romjainak a tetején létrehozok egy védett varázskertet, mely számos varázslatos növénynek ad majd otthont, köztük annak az ambrosia urticiának is, ami ismereteim szerint a leghatalmasabb erejű varázsnövény.

A nagy tervemmel csak egy baj van, ez a növény sokkal jobban kedveli a melegebb éghajlatot és rettentően ritka. Meg kell teremtenem a helyet a számára itt Ködvárban, aztán találnom kell egyett a mediterrán vidéken és biztonságban el kell juttatnom Ködvárba.

Tudom mire gondolsz, nagy tervek ezek egy ilyen kicsi lánynak, mint amilyen én vagyok. De nem adom fel, majd meglátod! Igyekszerm "barátokat" formálni mágustársaimból, akikkel a Coventust alapítottuk. Ez részben már sikerült is. Vlagyimir rejtélyes alak, de a szíve tiszta és nagyon figyelmes, a lelke széppé teszi és könnyű benne barátra lelni (vagy félreismertem volna?). Rungun egy kicsit különc, de úgy vélem Őt is le tudnám venni a lábáról (már egyszer meg is tettem). Marcus túl távoli, Tiberius egy kicsit magába forduló, de talán náluk is van esélyem.

A legkeményebb dióval, a terveim megvalósításának egyik kulcs figurájával viszont nem valami fényesen alakulnak a dolgok... Mario, a tűz nagy mestere (mekk-mestere)... sajnos egy zabolátlan, megfontolatlan idióta. (Kishijján engem is felgyújtott)! Mario által szerettem volna megoldani az ambrosianak oly nélkülözhetetlen meleget.... Attól tartok, hogy Mario nem más mint egy kontár, mágiát mímelő majom... (még Vlagyimir is legyőzte a varázspárbajon) Nem tudom, hogy tudnék vele megbarátkozni, pláne miután felégette a számomra oly kedves aprónép menedékét, s ezáltal elősegítette pusztulásukat....

Mit tegyek? Mit tegyek!!! Mariot meg kell fékezni és meg kell szelídíteni, valahogyan...! Ráadásul itt ez a démonfarkasszörnyeteg vagy hogyishívják....Gondolkodnom kell! Úrrá kell lennem a gyűlöletemen! Az a szerencsém, hogy senki sem nézi ki belőlem mire is vagyok képes valójában... És hű barátom Fabio is mellettem áll!

